Стаття присвячена вивченню трудоголізму серед шкільних вчителів. Для того, щоб вчасно діагностувати трудоголізм, потрібно володіти методами і методиками, здатними задовольнити цю мету, а також мати критерії, за допомогою яких можна визначити рівні прояву трудоголізму серед педагогів. Метою цієї статті є окреслити межі рівнів прояву трудоголізму, а також зіставити ці рівні з демографічними характеристиками досліджуваних. Для задоволення поставлених завдань була використана методика «Шкала трудоголізму» в адаптації І. Онопченко. Методика «Шкала трудоголізму» пройшла психологічну валідизацію та культурну адаптацію у 2019 році на базі Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки із урахуванням основних психометричних вимог щодо апробації та стандартизації психологічних методик. Методика «Шкала трудоголізму» в адаптації І. Онопченко складається із 18 тверджень, на кожне із яких респондентам пропонується 6 варіантів відповідейза шкалою Лайкерта. Всього в дослідженні взяло участь 80 вчителів з потижневою зайнятістю не менше 18 годин. Щоб дослідити, наскільки трудоголізм пов'язаний з демографічними характеристиками, був використаний регресійний аналіз, в якому трудоголізм служив залежною змінною, а вік, сімейний статус і стаж служили незалежними змінними. Результати регресійного аналізу свідчать про те, що вік, сімейний статус і стаж не пов'язані з рівнем прояву трудоголізму. Ці три змінні пояснюють 5.0%, R2 = 0,051, F (3,76) = 1,35, p = 0,265. У той же час було встановлено помірний негативний кореляційний зв'язок між показниками якості життя і стажу (r = -0,314, p <0,01) і якості життя і віку (r = -0,314, p <0,01) у вчителів. Таким чином, незважаючи на те, що вік, стаж і Сімейний стан не пов'язані з проявами трудоголізму, з віком і стажем роботи якість життя вчителів погіршується. У той же час це погіршення не обумовлено безпосереднім впливом трудоголізму або посиленням ранніх дисфункціональних схем, а пов'язано з іншими факторами, які вимагають подальшого комплексного дослідження".