תקציר בעברית: הערים בהן אנו חיים משתנות ללא הרף. מאמר זה מתמקד בשימוש הגובר בטכנולוגיות מידע והשפעתן על פרטיות התושבים בעיר בחיי היום יום. רשת של טכנולוגיות גלויות וסמויות נפרשת בעיר. מידע נאסף בכל מקום ובכל זמן, מועבר, מוצלב, מעובד, ומשמש בסיס לפעולה של העיר, של התושבים, ושל תאגידים פרטיים. התוצאה היא חכמה או עיר דיגיטלית, מונח שמתנער מדטרמיניזם טכנולוגי. מי יכול לאסוף איזה מידע, כיצד ולאיזו מטרה? כיצד משפיעים השינויים הטכנולוגיים על הממשל העירוני ועל הקשר שבין העיר לתושביה? המאמר טוען שכדי להבין את מצב הפרטיות בעיר הדיגיטלית, יש לפרק את התמונה הגדולה למרכיביה, שהם תהליכי מידע שונים: איסוף המידע, עיבודו והעברתו בין השחקנים שפועלים בזירה העירונית, שהם התושבים, הרשות המקומית, השלטון המרכזי, ותאגידים פרטיים. המאמר מציע בחינה ביקורתית של התהליך המידעי. בחינה כזו מתאימה לניתוח מצב מידעי מורכב, שבו יש מספר שחקנים, וזרימות מידע בכמה אפיקים. הניתוח מעלה שאפיקי הזרימה השונים של המידע בעיר הדיגיטלית כפופים כל אחד למשטר משפטי שונה: דיני נזיקין, דיני הגנת מידע אישי, משפט חוקתי ומשפט מנהלי. זהו מצב שאקרא לו קיטוע משפטי. כאשר מידע של התושבים שנמסר לשחקן אחד בהקשר אחד ותחת משטר משפטי אחד עובר לשחקן אחר, בהקשר אחר ומשטר משפטי שני, נחשפים הקשיים של הקיטוע המשפטי. המאמר פותח בהערות מושגיות על הטכנולוגיה, העיר, מופעיה השונים של הזכות לפרטיות, והשילוב שבין העיר והפרטיות. בהמשך, המאמר מנתח את האפיקים השונים של זרימת מידע. דוגמה מרכזית לאיסוף המידע של העיר על תושביה תהיה פרויקט דיגיתל, של עירית תל-אביב-יפו. דוגמה מרכזית לאיסוף מידע על ידי גופים פרטיים תהיה היישומון Moovit. מהדברים עולה שההסדרה המיטבית של היבטי הפרטיות בעיר הדיגיטלית צריכה להיות משולבת: משפטית-ארגונית-תכנונית-טכנולוגית. תכנון מערכות עירוניות מחייב לימוד מעמיק ומפורט של היבטים נורמטיביים וחברתיים של הטכנולוגיה, ותכנון זהיר של מערכות המידע. English Abstract: The cities we live constantly change. One major change, which is the focus of the current Article, is the impact of the increasing use of information technologies on residents’ privacy, in their daily urban lives. An overt and covert network of technologies is placed upon cities. Data is collected everywhere and all the time; the data is matched, mixed and mined, and serves the municipalities, the residents, and private corporations. The result is the ‘smart city,’ or the term used here, digital city, which is void of technological determinism. Who can collect which data, how and for which purpose? How to the technological changes affect local governance and the relationship between the city and its residents? The overarching question is how do we wish to live our lives in the digital city? This Article argues that in order to understand the state of privacy in the digital city, we ought to break the big picture into its components. Accordingly, I inquire various flows of information between the players in the city: the residents, the municipality, the central government, and private corporations. This is a critical analysis of the informational process. The informational, process-based analysis indicates that each informational flow is subject to a different legal regime. The result is legal segmentation. When residents’ data handed to one player reach another player, the shortcoming of the legal segmentation is exposed. The Article begins with conceptual comments on technology, the city, the legal manifestations of privacy, and the relationship between the city and privacy. Then, I analyze the various informational flows. A case study for the city’s data activity will be Tel Aviv’s flagship digital project, DigiTel. A case study for the private collection of data is the popular transportation app, Moovit. The discussion suggests that the optimal regulation of the privacy aspects in the digital city should be multi-faceted: legal-organizational-technological planning. Urban planning requires an intense study of the information technologies that are embedded in modern cities, and change them in subtle ways. Studying such technologies should encompass also normative and social aspects. Based on such understanding, we can plan new systems and use technologies and the law to better design urban lives.