Abstract
Ser man efter, kan man finde en række tilsyneladende fælles træk mellem individets og samfundets historiske udviklingsforløb. Artiklens formål er at undersøge om oplevelsen af en sådan parallellitet blot er et udtryk for analogitænkning el´ler om der kan antages at ligge en egentlig kausal sammenhæng bag. Med udgangspunkt i en analyse af hjernens evolution og opbygning argumenteres der for, at hjernebarken, neo-cortex, som er det sidst etablerede lag i denne evolutioncere opbygning, må betragtes som hjernens civilisationsformidlende organ. Forudsætningen for etableringen af de kvalifikationer, der ligger til grund for menneskers arbejde, er således ikke fikseret oprindeligt i hjernen selv, men i den omgivende civilisations historiskbetingede indretning og funktion. En mulig parallellitet mellem individets og samfundets udviklingslogik må derfor have sitgrundlag i en parallel mellem de mønstre som praksisformerne danner i henholdsvis individets og samfundets historie. Det konkluderes at når man kan finde fælles træk i individets og samfundets historiske udviklingslogik, er det udtryk for en kausal sammenhæng formidlet gennem menneskets irreversible og kvalifikationsskabende arbejde.
Talk to us
Join us for a 30 min session where you can share your feedback and ask us any queries you have
Similar Papers
Disclaimer: All third-party content on this website/platform is and will remain the property of their respective owners and is provided on "as is" basis without any warranties, express or implied. Use of third-party content does not indicate any affiliation, sponsorship with or endorsement by them. Any references to third-party content is to identify the corresponding services and shall be considered fair use under The CopyrightLaw.