Abstract
Straipsnyje apžvelgiamos altruizmo sampratos evoliucinėje etikoje, nagrinėjama, kas yra altruizmas, koks jo santykis su egoizmu, analizuojama altruizmo evoliucija gyvūnijos pasaulyje, žmonių raidos biologiniai ypatumai, paskatinę altruizmo atsiradimą ir įsitvirtinimą, aptariami prigimties, auklėjimo ir aplinkos įtaka altruizmo raiškai. Išskiriamos dvi faktorių grupės, labiausiai veikiančios altruistinio elgesio pasireiškimą: prigimtinės (genetinis paveldas ir emocijos, susijusios su psichikos veikla) ir kultūrinės (atsakomybės ir savojo Aš suvokimas). Teigiama, kad abipusiškam altruizmui pasireikšti yra būdingas pažadinimas. Įgimtos altruistinės dispozicijos padeda reikštis ir veikia skirtingais griežtai apibrėžtais žmogaus ontogenetinio ugdymosi laikotarpiais. Biologinis altruizmas, būdingas visų gyvų organizmų bendrijoms, yra žmonių moralinio ir socialinio altruizmo pradmuo. Sudėtingėjant žmogaus sąmonei, instinktyvus pradinis žmogaus noras padėti nelaimės ištiktajam ir bet kokios nelaimės grėsmės atveju vis labiau slepiamas, t. y. stengiamasi atsižvelgti į objektyvias ir subjektyvias situacijos aplinkybes ir nustatyti, ar verta aukotis.
Highlights
Šiuolaikinė evoliucinė etika apibendrina įvai rių mokslų - filosofijos, teologijos, biologijos, psichologijos - žinias apie žmogų, taip pat api bendrina pozityvizmo, humanizmo, evoliucio nizmo, biologinio redukcionizmo pagrindinius teiginius, juos analizuoja ir jais grindžia evoliucinės etikos teoriją, kuri moralinės motyvacijos pagrindu laiko evoliucionuojančią žmogaus pri gimtį
Spenceris al truizmą apibrėžia kaip veiksmus, „dėl kurių išsaugomi palikuonys ir palaikoma rūšis" [29, 123], ir pabrėžia, kad tiek gyvūnų, tiek žmonių pasaulio altruizmas yra tos pačios prigimties tai „kūno dalies praradimas" [27, 124]
3. Tos altruistinės ypatybės, kurios per am žius susiklostė ir įsitvirtino žmogaus prigimtyje per natūralią atranką, susilpnėjus šios atrankos poveikiui ir stiprėjant kultūros bei socialinių veiksnių įtakai, visuomenėje vis rečiau pasitai ko: žmogus pradeda prarasti prigimtinius po linkius, tokius kaip nuoširdumas, gailestingu mas, vienintelės meilės troškimas, teisingumas ir sąžinė bei kitas su altruizmu susijusias savy bes
Summary
Šiuolaikinė evoliucinė etika apibendrina įvai rių mokslų - filosofijos, teologijos, biologijos, psichologijos - žinias apie žmogų, taip pat api bendrina pozityvizmo, humanizmo, evoliucio nizmo, biologinio redukcionizmo pagrindinius teiginius, juos analizuoja ir jais grindžia evoliucinės etikos teoriją, kuri moralinės motyvacijos pagrindu laiko evoliucionuojančią žmogaus pri gimtį. Bendra žmogui ir gyvūnams yra tik tai, kad jie gali „aukotis" kitam.
Talk to us
Join us for a 30 min session where you can share your feedback and ask us any queries you have