Abstract
El manuscrito "Manual del Cabiscol" del Archivo de la Catedral de Barcelona (1682-1729), contiene todas las normas que regían en dicha Catedral desde tiempos inmemoriales, concernientes al digno y solemne desarrollo del culto de dicha Catedral. En él se recogen hasta los más mínimos detalles de las ceremonias y ritos de todos los actos realizados en el coro, en el altar e incluso en las procesiones fuera de la iglesia, según las exigencias de cada solemnidad del año litúrgico. En el presente artículo, se entresaca de dicho "manual", todo lo que se refiere a la importante participación musical en cada una de dichas solemnidades.
Highlights
El manuscrito "Manual del Cabiscol" del Archivo de la Catedral de Barcelona (1682-1729), contiene todas las normas que regían en dicha Catedral desde tiempos inmemoriales, concernientes al digno y solemne desarrollo del culto de dicha Catedral
Tot treballant en les meves investigacions musicals, principalment en l'obra del gran teoric i compositor Francesc Valls, mestre que fou de la catedral de Barcelona, des de l'any 1696 fins a la seva mort, ocorreguda el 1747, en les diferents étapes de coadjutor i titular fins al 1726 i jubilât, després, em vaig interessar també per restructura que vertebrava l'activitat musical deis compositors de la nostra seu barcelonina, aixo és, la rao deis títols de llurs composicions i, per tant, les festes que s'hi celebraven, llur solemnitat o categoría litúrgica, etc
El diumenge infra octava de Nadal, es fa Vofici de semidoble i es canten laudes i prima
Summary
Tothom coneix les diferents solemnitats o "classes" liturgiques amb qué l'Església valora o classifica les seves festivitats. El domer deia «submissa voce»: Domine labia.,, i els dos dormitorers, des del faristol, on eren juntament amb els dels ciris encesos, entonaven, «submissa voce» també, l'invitatori, que era repetit pels capiscois, els quais estaven, revestits amb capa, pero sense bordons, al faristol major, on havien d'ésser també els domers menors. L'himne era cantat o bé a cant d'orgue, o bé alternant tot el cor amb l'orgue, com es dira, en tractar de les vespres del doble major. L'antífona del Benedictus la preintonava el capiscol del cor que presídela al domer, el qual 1'entonava tot sol, el Benedictus, pero, era cantat per tot el cor, alternant, pero, amb l'orgue, el qual comensava i acabava. Al final del capítol, que, quan s'havien anticipât les matines a la tarda anterior, tan sois es deia l'hora de prima, la qual solia ser resada, per manca de residents. Feia la doma el domer menor i oficiava el dormitorer, no els capiscols
Talk to us
Join us for a 30 min session where you can share your feedback and ask us any queries you have
Similar Papers
Disclaimer: All third-party content on this website/platform is and will remain the property of their respective owners and is provided on "as is" basis without any warranties, express or implied. Use of third-party content does not indicate any affiliation, sponsorship with or endorsement by them. Any references to third-party content is to identify the corresponding services and shall be considered fair use under The CopyrightLaw.