Abstract
У кримінально-виконавчому праві України усталеною є думка, що режим у виправних і виховних колоніях – це є порядок виконання і відбування покарання. Таке розуміння режиму має свої історичні корені у радянському гулагівському минулому. Саме з 30-х років минулого сторіччя за наказами й інструкціями НКВС режим для засуджених став втіленням порядку виконання і відбування позбавлення волі на підставі їх ізоляції. З того часу і по сьогоднішній день забезпечення ізоляції засуджених розглядається як основна вимога режиму. У радянському виправно-трудовому праві виходили з того, що ізоляція уособлює в собі обмеження прав і свобод притаманних позбавленню волі, тобто кару. Режим вимагає здійснювати нагляд за позбавленими волі шляхом цілодобового і постійного контролю в місцях їх проживання і праці. Засобами забезпечення режиму є обшуки засуджених та приміщень, в яких вони знаходяться, огляд території колонії; застосування до позбавлених волі заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і зброї. На відміну від такого розуміння режиму, Європейські тюремні правила (ЄТП) розрізняють ув’язнення і позбавлення волі і виходять з того, що ув’язнення і позбавлення волі є покаранням вже самі по собі і тому режим для засуджених ув’язнених не повинен збільшувати страждання, заподіяні ув’язненням. Режим за ЄТП складається зі збалансованої програми консультацій, піклування, турботи і допомоги, спрямованої на полегшення реінтеграції ув’язнених у вільне суспільство після закінчення їхнього строку ув’язнення. Режим передбачає надання можливості отримання освіти, професійної підготовки , заняття спортом, організації відпочинку. ЄТП далекі від того, щоб розглядати режим як порядок виконання і відбування покарання. За ЄТП режим є правилами поводження з ув’язненими, саме так має тлумачитися режим і у кримінально-виконавчому праві України. Актуальність дослідження даного аспекту режиму зумовлена необхідністю розробки пропозицій у галузі кримінально-виконавчого права, які б відповідали законодавству Європейського Союзу, що передбачено Концепцією реформування (розвитку) пенітенціарної системи України.
Highlights
РЕЖИМ – ЦЕ НЕ «ПОРЯДОК ВИКОНАННЯ І ВІДБУВАННЯ ПОКАРАННЯ», А ПРОГРАМА СОЦІАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ПРИ ПОВОДЖЕННІ З УВ’ЯЗНЕНИМИ
Порівняльний аналіз норм кримінальновиконавчого законодавства України і міжнародних документів у сфері поводження із засудженими показує на принципово різне бачення призначення режиму у виправних колоніях і в'язницях
Ця наукова стаття виконана в рамках фундаментальної теми дослідження «Теоретичні питання удосконалення кримінальновиконавчого законодавства України та практики його застосування», за двома напрямами дослідження: 1) удосконалення кримінальновиконавчого законодавства України щодо гуманізації умов відбування покарання засудженими та забезпечення їх ресоціалізації та
Summary
РЕЖИМ – ЦЕ НЕ «ПОРЯДОК ВИКОНАННЯ І ВІДБУВАННЯ ПОКАРАННЯ», А ПРОГРАМА СОЦІАЛЬНОЇ ДОПОМОГИ ПРИ ПОВОДЖЕННІ З УВ’ЯЗНЕНИМИ. Основні змістовні характеристики режиму полягали в тому, що режим у виправно-трудових колоніях і тюрмах повинен був забезпечувати: а) обов’язкову охорону і ізоляцію всіх ув’язнених і постійний нагляд за ними з тим, щоб виключити можливість вчинення ними нових злочинів; б) суворо роздільне розміщення ув’язнених в залежності від статі, характеру вчинених злочинів і особи; точне і неухильне виконання ув’язненими їх обов’язків і суворе дотримання дисципліни.
Talk to us
Join us for a 30 min session where you can share your feedback and ask us any queries you have
Disclaimer: All third-party content on this website/platform is and will remain the property of their respective owners and is provided on "as is" basis without any warranties, express or implied. Use of third-party content does not indicate any affiliation, sponsorship with or endorsement by them. Any references to third-party content is to identify the corresponding services and shall be considered fair use under The CopyrightLaw.